Лев Толстой
Котенцето
Истинска случка

Превод от руски: Ангел Каралийчев, —

chitanka.info

Имаше едно братче и едно сестриче — Вася и Катя; те имаха котка. През пролетта котката пропадна. Децата я дириха навсякъде, но не можаха да я намерят. Веднъж те играеха край хамбара и чуха — над главите им мяучат тънки гласчета, Вася се покатери по стълбата под покрива на хамбара. А Катя стоеше и все питаше:

— Намери ли? Намери ли?

Но Вася не й отвръщаше. Най-сетне Вася й извика:

— Намерих! Нашата котка… и тя си има котета; какви са чудесни; ела по-скоро тук.

Катя се затече в къщи, взе мляко и го донесе на котката.

Котетата бяха пет. Когато пораснаха малко и започнаха да се измъкват изпод ъгъла, където се бяха родили, децата си избраха едно котенце, сиво, с бели лапички и го занесоха в къщи. Майка им раздаде всичките останали котета, а това остави на децата. Децата го хранеха, играеха си с него и го слагаха да спи с тях.

Веднъж децата отидоха да играят на пътя и взеха със себе си котенцето.

Вятърът подвяваше слама по пътя, а котенцето си играеше със сламата и децата му се радваха. Сетне те намериха край пътя киселец, тръгнаха да го берат и забравиха котенцето.

Изведнъж чуха, че някой силно вика: „Назад! Назад!“ и видяха, че препуска ловец, а пред него две кучета — видели котенцето и искат да го хванат. А котенцето, глупавото, вместо да бяга, приклекнало към земята, извило гръбнак и гледа кучетата. Катя се уплаши от кучетата, развика се и избяга от тях. А Вася с всички сили се спусна към котенцето и едновременно с кучетата дотърча до него. Кучетата искаха да хванат котенцето, но Вася падна с корем върху котенцето и го закри от кучетата.

Ловецът препусна и прогони кучетата, а Вася отнесе в къщи котенцето и вече не го вземаше със себе си в полето.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.